Peníze jsou pro miliardáře trochu jiné.
Pro miliardáře je ve srovnání s běžnými lidmi
výlet soukromým tryskáčem jako cesta metrem v New Yorku.
Lamborghini je jako odrážedlo pro děti.
A koupě soukromého ostrova je jako záloha na dům.
Miliardáři nejsou 1 %.
Jsou spíše 0,0001 %.
Co je na tom být miliardářem nejhorší? Nic.
Vůbec nic.
Mohou si jen tak zavolat
a setkat se s lídry světa.
Víc než deset z nich jsou světoví lídři.
Přicházejí lepší časy.
V čínském parlamentu je zhruba sto miliardářů.
Miliardářů přibývá
V roce 1987 se jejich počet odhadoval na 140.
V roce 2019 je miliardářů 15krát tolik
s téměř 30násobným jměním.
To je téměř devět bilionů dolarů.
Kdyby dnešní miliardáři vytvořili zemi, byla by osmá nejbohatší na světě.
Tito lidé vlastní neuvěřitelné jmění
a ovlivňují mnoho částí světa.
Vliv z nich udělal symboly nerovnosti a zmanipulovaného systému
a podnítil protesty a politická hnutí po celém světě.
Lidi už nebaví žít v zemi a světě,
kde troška má tolik a tolik má trošku.
Ale mnozí tito miliardáři
vynalezli věci, které změnily naše životy.
Některé více než jiné.
Proč je miliardářů více než kdy dřív?
A prospějí světu, nebo uškodí?
PŮVODNÍ DOKUMENTÁRNÍ SERIÁL NETFLIX
Bohatí si užívají pohodu a eleganci.
- Peníze jsou moc cenné. - Prodáno!
Mezera mezi superbohatými
a střední třídou dramaticky roste.
Těším se na svou další miliardu.
Co uděláte s dolary navíc?
Stavím firmy a podporuji ty, kteří staví nové věci,
od sociálních sítí po rakety.
Sníte toho jen tolik.
Postavíte jen tak velký dům.
Potřebujeme trochu více zlatého pravidla
a trochu méně vlády zlatem.
MILIARDÁŘI
Je mi trapné přiznat, jak dlouho píšu o bohatých lidech.
Luisa Kroll dělá jeden z nejpopulárnějších žebříčků miliardářů na světě.
Když seznam kolem roku 1981 začal,
některé zdroje bohatství v zemi byly očividné.
Jako Texas, kde jsou obrovská jmění z ropy.
Silicon Valley, kde začínala vznikat technika.
A pak v New Yorku
chodili kolem a zjišťovali, kdo vlastní to a to.
Ukázalo se, že je nesmírně těžké najít bohatství.
Málokdo si myslel, že to zvládnou,
ale nakonec v září 1982 vydali první Forbes 400.
Na úplně prvním žebříčku bohatství bylo 11 dědiců Johna D. Rockefellera.
Ten žil v USA na konci 19. století,
v éře zvané „pozlacený věk“,
kdy svět spatřil první vypracované miliardáře.
V dnešních dolarech se odhaduje,
že Rockefeller a Carnegie byli dvakrát bohatší
než dnešní nejbohatší člověk světa.
Tento věk byl charakterizován nejen ohromným bohatstvím,
ale také obrovskou korupcí.
Mark Twain zavedl termín „pozlacený věk“,
protože se sice na pohled třpytil, ale pod povrchem byl zkažený.
Carnegie, Vanderbilt a Rockefeller zbohatli díky svým stykům,
konsolidaci oborů do fondů a vykořisťování dělníků,
a téměř neplatili daně.
Dávnější bohatství se těžko porovnává.
Jediní nesmírně bohatí pravděpodobně ovládali říše.
Jako Augustus Caesar, římský císař,
císařovna Wu z Číny
nebo Mansá Músa, vládce říše Mali,
který ovládal jeden z největších zdrojů zlata.
Jeho jmění bylo tak proslulé,
že ho zanesli do jedné z důležitých středověkých map.
Ale magnáti pozlaceného věku si vydělali jinak.
Založili úspěšné firmy.
To, co tehdy způsobilo obrovský nárůst bohatství,
byl v Americe vznik první kontinentální ekonomiky
a zrod velkých korporací.
Jako Vanderbiltovy železnice, které tvořily
více než 320 000 km nové dráhy, která poprvé spojila kontinent
a pomohla USA proměnit v hospodářskou velmoc.
Dnešních miliardářů přibývá
díky ekonomice v globálním měřítku.
A to pomohlo zbohatnout celému světu.
Nerovnost na globální úrovni klesá.
Důvodem je především to,
že některé chudé země rychle rostou.
Nejvíce za poslední desetiletí vyrostla Čína.
Před 40 nebo 50 lety byla Čína země,
kde převážná většina lidí žila v extrémní chudobě.
Komunistická vláda se snaží o „socialistickou modernizaci“.
Extrémní chudoba Čínu skoro opustila.
Před rokem 1978 nebyli žádní čínští miliardáři.
V roce 2017 Čína tvořila dva nové miliardáře týdně
a měla po USA největší počet miliardářů na světě.
Pak není divu, že podnikatelé bohatnou,
a to rychle.
V Indii je to podobné.
Rozvíjející se ekonomika pozvedla desítky milionů lidí z chudoby
a stvořila přes 100 miliardářů.
To jsou dnešní miliardáři.
I mezi nimi je velký rozdíl.
Velká většina, 94 %,
má v přepočtu pod 233 miliard korun.
Pět procent má mezi 233 a 700 miliardami korun
a jedno procento jsou megamiliardáři
s více než 700 miliardami.
Občas si o někom říkám:
„Ten má o tolik víc než já.“
Pak se pozastavím
a řeknu si: „Mlč, blbče.“
Přestože technické obory nemají nejvíce miliardářů,
mají nejvíce megamiliardářů.
Je to systém „vítěz bere všechno“.
Digitální produkty jako weby a aplikace nepotřebují tolik pracovníků
a mohou na globální trh okamžitě.
Je důvod, proč Google je synonymem pro vyhledávání.
Děje se na něm přes 90 % všeho vyhledávání
a jeho zakladatelé jsou v roce 2019 10. a 14. nejbohatší lidé světa.
Facebook má víc uživatelů než jiné sociální sítě,
i bez sítí, které vlastní,
a jeho zakladatel je osmý nejbohatší na světě.
A skoro 50 % nákupů na internetu v USA probíhá na Amazonu.
V roce 2019 byl zakladatel Amazonu Jeff Bezos nejbohatší muž na světě.
Celebrity jako Oprah, Kylie Jenner
a Michael Jordan jsou na žebříčku miliardářů nízko
a nikdo z nich tam není kvůli tomu, čím se proslavil.
Jordan si basketbalem vydělal 2,1 miliardy korun.
Jeho firemní partnerství měla hodnotu 23 miliard
a stejně tak jeho podíl v basketbalovém týmu.
Dolarovým milionářem se stal prací,
ale miliardářem tím, že vlastnil kapitál.
Kapitál je vlastnictví, které vám může vydělat.
Dům může být kapitál.
Akcie jsou kapitál.
Vaše podoba může být kapitál,
pokud jste Michael Jordan.
Patenty léků a technologií jsou kapitál.
A autorská práva, jako na Mickey Mouse.
Vyrůstala jsem okolo Disneyho a všeho s tím spojeného.
HODNOTA V $: DEVÍTIMÍSTNÁ
Miliardu si nevyděláte svou běžnou prací
s běžnou daní z příjmů.
Prostě to nejde.
Takže bohatství vytváří vlastnictví.
Většina bohatých si jako ostatní vydělává prací.
Ale čím bohatší jste, tím méně příjmů je z práce
a tím více z kapitálu.
Těch 0,0001 % je skvělý příklad.
V širším slova smyslu, příjmy, které v ekonomice vznikají,
se z práce přesunuly na kapitál.
To je nejjednodušší vysvětlení.
A to proto, že globální značky nemají jen globální trhy.
Mají globální pracovní sílu
a čím dál více nemusí za práci platit.
Třeba textilní průmysl.
Série inovací ho za poslední dvě staletí přetvořila.
Každá inovace posílila produktivitu a zisky.
Dnes jsou skoro všichni dělníci v rozvojových zemích.
Jsou levnější.
A stroje začínají člověka nahrazovat úplně.
Toto je šicí robot.
Automatizuje práci náročnou na jemnou motoriku
a za hodinu ušije tolik trik, co 17 dělníků.
To snižuje náklady pro spotřebitele a přináší více výdělku z kapitálu.
Vlastnictví kapitálu,
zejména akcie firem,
jsou velmi koncentrované.
Jako miliardáři, kteří vlastní světové značky H&M,
Zara a Walmart.
Když jednou takový kapitál máte, on prostě roste.
Peníze dělají peníze.
Skoro je dáte do ložnice,
ony mají sex a rozmnoží se.
Tak nějak to funguje.
Edgar Bronfman Sr., dědic Seagramu, řekl:
„Udělat ze 100 dolarů 110 je práce.“
„Udělat ze 100 milionů dolarů 110 milionů je nevyhnutelné.“
Pokud vaše úspory činí jen 100 dolarů,
je těžké je neutratit a investovat.
Ale 100 milionů dolarů se promění ve 110 milionů,
pokud je rok jen tak necháte ležet na akciovém trhu.
Už za pár generací
najednou máte dynastii nebo několik.
A vzhledem k dopadu peněz na politiku
to není zrovna něco, co chceme vidět.
Podle jednoho odhadu
třináct procent miliardářů své miliardy zdědilo
a 56 % je získalo samo.
Je těžké skupiny čistě oddělit,
protože většina dědiců bohatství rozrůstá.
To popisuje dalších 30 % světových miliardářů.
V roce 2014 jsme vymysleli takzvané skóre „vlastníma rukama“.
Jednička na škále znamená, že jste zdědili peníze
a nic s nimi nedělali, jen seděli
a jedli bonboniéry nebo tak něco.
Desítka byl příběh z chudoby k bohatství.
Někdo jako Oprah Winfrey by patřil do této kategorie.
Letos jsme měli Kylie Jenner. To bylo velmi kontroverzní.
Přišla na to, jak zpeněžit své sledující na Instagramu
a slávu své rodiny.
Máme nového nejmladšího miliardáře.
Ale někteří si myslí, že Kylin titul není zasloužený.
Když to nezískáš od někoho jiného, je to tvoje zásluha.
Když se narodíte na třetí metě a doběhnete homerun,
není to jen vaše zásluha.
290 MILIARD
I jiné druhy sebeobohacení jsou kontroverzní.
Když jsme na seznam začali přidávat ruské miliardáře,
oligarchy, nebyli jsme si jistí, jak jinak je nazvat.
Někdo jim říká kleptokrati.
To z řeckého kleptes, zloděj, a kratos, moc.
Jsou to lidé s politickými styky,
kteří bohatnou z přírodních zdrojů země.
Došlo k tomu po pádu SSSR v roce 1991.
Rusko má dnes téměř 100 miliardářů, kteří zbohatli sami.
Neexistovala kategorie pro levně získané jmění
skrz krádež nebo tajné dohody s vládou
nebo jak to nazývají.
Dobro a zlo souvisí s tím,
jak jste bohatství získali.
Získali jste své bohatství na úkor ostatních?
Nebo vytváříte další bohatství
tvorbou produktů pro zbytek společnosti?
Jsou to dva zásadně odlišné způsoby bohatnutí.
V pozlacené době dalo mnoho miliardářů své jmění zpět společnosti
jako Andrew Carnegie.
Veřejným verdiktem je:
ten, kdo umírá bohatý,
umírá zahanben.
Řekl, že je škoda, aby bohatý umřel se svým bohatstvím.
Proto kamkoli jdete,
potkáváte Carnegieho instituty, koncertní síně, knihovny, univerzity.
Vidíte odkaz návratu peněz.
Ta tradice pokračuje i dnes.
Nejméně 200 miliardářů podepsalo The Giving Pledge,
slib věnovat aspoň polovinu svého jmění.
A dělají věci, které tradičně dělají vlády,
jako boj s infekčními chorobami,
financování staveb olympijských zařízení,
na které v roce 2014 přispělo několik ruských miliardářů,
a zpřístupnění univerzit.
Má rodina pracuje na grantu pro eliminaci studentských půjček.
Nebo opravují kritické infrastruktury.
Když stát Michigan a město Flint zklamaly,
na krizi s vodou
se chystá Elon Musk.
Slibuje čistou vodu všem domům ve městě. Jen tak dále.
Hodně se mluvilo o tom, že bohatí by mohli dát 1,3 miliardy
a napravit problém s vodou.
Já jsem byla silně proti tomu.
Je to skvělá filantropie a dobročinnost,
a to je dobře,
ale místní problém je strukturální.
Nechceme, aby naši občané museli spoléhat
na soukromé, neodpovědné jedince,
kteří by možná mohli spravit problémy
s vaší infrastrukturou, vládami,
lidskými právy.
Vlády na tyto veřejné služby vybírají peníze daněmi,
ale ve většině bohatých zemí
jsou pracovní příjmy jednotlivce zdaněny více než příjem z kapitálu.
Daňový systém se tedy rozhodl
zdanit práci více než vlastnictví.
Nemám problém napsat šek na více peněz,
opravdu ne.
Neřeknu vám, že bych měl platit 90% daně,
protože by to změnilo to, co dělám,
tedy investice do podnikatelů a začínajících firem
a investice do filantropie.
A i kdyby země zvýšila daně bohatým,
v globalizovaném světě se to těžko prosazuje.
Nejlepší analogie pro zisky zahraničního podniku je,
že je to jako ekosystém.
Je to řada malých, někdy i velkých zemí
a každá z nich se zbavila kousku zákona.
Jako daní z příjmu.
To je specialita Kajmanských ostrovů.
Na Kajmanských ostrovech je jedna budova,
jen jedna,
ve které „sídlí“ 20 000 společností.
Je to poštovní adresa, která jim umožňuje
využít místních daňových úlev.
Úlevy právnickým osobám dává Lucembursko
nebo americký Delaware.
Jedno z nejoblíbenějších míst
pro úlevy na dani z dědictví je evropský ostrov Jersey.
Cookovy ostrovy,
známé i jako „ostrovy podvodníků“,
pomáhají lidem skrýt jmění před věřiteli.
Nic jiného ani nedělají.
Svět do tohoto systému nahlédl v roce 2016.
Nová zjištění o tom, jak bohatí ukrývají jmění,
otřásají světem.
Říká se jim Panamské dokumenty.
Jedenáct milionů Panamských dokumentů.
Unikly z panamské právní firmy Mossack Fonseca.
Tyto dokumenty jsou další únik.
Odhalují, jak někteří z nejbohatších a nejmocnějších
ukrývají peníze v zahraničí.
Galerie tváří, která s tím byla spojená,
byla velkou lekcí.
Byla to nesourodá parta
sportovních hvězd jako Lionel Messi,
umělců jako Jackie Chan
a pak královny Alžběty a členů Sněmovny lordů.
Když si to lidé spočítali, nastal velký šok.
Analýza skandinávských zemí zjistila, že většina lidí
se vyhýbá placení pěti a méně procent daní.
Nejbohatší 0,01 % nezaplatí asi 25 %.
V zahraničních účtech bylo v přepočtu ukryto
v podstatě 10 % světového HDP.
To jsou biliony dolarů.
Nejhůře na tom bylo Rusko.
Bohatí v zahraničí schovali přes polovinu svého jmění.
To je spousta chybějících peněz pro veřejné služby
a věci jako olympijské budovy.
A nikdo z těch lidí na to nejspíš nebyl sám.
Nesedí na jachtách na daňovém zákoně
Kajmanských ostrovů s prutem v ruce.
Bohatí si na to někoho najmou,
stejně jako si najímají
na úklid a údržbu domu, vaření, nebo výchovu dětí.
Miliardáři jsou sice osmý nejbohatší národ na světě,
ale v mnoha ohledech jsou to lidé bez národa.
S odbornou pomocí si vybírají zákony
jakékoli země se jim zlíbí.
Globalizace otevřela spoustu adres na ukrytí peněz.
Toto je tzv. Billionaires' Row,
enkláva luxusních mrakodrapů jižně od Central Parku v New Yorku,
města s nejvíce miliardáři na světě.
V New Yorku si miliardáři kupují tyto luxusní –
„luxus“ je slabé slovo –
byty za desítky a desítky milionů dolarů.
Průměrně prodáváme za něco přes 18 milionů dolarů
a náš průměrný klient
má jmění ve výši stovek milionů až miliard dolarů.
Nemovitosti v New Yorku jsou součástí
globálního ekosystému skrývání jmění před zákony,
praní špinavých peněz a všeho možného,
co posouvá hranice zákonnosti.
Lidé, kteří chtějí uchovat hodnotu,
například v sejfu v oblacích,
kupují majetek, aby si zaopatřili peníze,
třeba mimo domovinu,
kde může být zdaněna, ukradena nebo neví, co bude zítra.
Začátkem roku 2018
se 72 % bytů s cenou přes 10 milionů dolarů
prodalo společnostem, které umožňují anonymitu kupce.
Jen si založíte firmu nebo fond
nebo firmu ve vlastnictví jiné firmy ve vlastnictví fondu
Bylo by skoro nemožné zjistit,
kdo je majitelem.
To je jen jeden z důvodů, proč je těžké odhalit, kde jsou všichni miliardáři,
kolik jich je
nebo kolik miliard mají.
Vlády nesledují bohatství v globálním měřítku,
takže žebříčky jako Forbes jsou náš nejlepší zdroj,
i když není nejpřesnější.
Myslím, že Forbes 400
a jiné seznamy bohatých jsou velmi zavádějící.
Jsou založené na veřejně dostupných informacích.
Pokud jsou něčím primárním zdrojem peněz
akcie ve veřejné firmě,
podíváte se, kolik jich vlastní,
vynásobíte cenu, a pokud je to přes miliardu,
voilà!
Ale bohatství mnoha lidí po celém světě pochází z jiných zdrojů.
Asi dvě třetiny jmění většiny miliardářů jsou soukromé.
Možná ani sami nevědí, kolik mají peněz.
Tak to kdysi kongresu vysvětlil ropný magnát Nelson Bunker Hunt.
Máte představu, kolik máte peněz?
Kdybych to věděl, asi bych moc neměl.
Máte naprostou pravdu.
Jakmile si koupíte aktivum, které není veřejné,
je na vás, jakou částku uvedete.
Někteří tací jsou na politické scéně.
Donald Trump a jeho otec byli uvedeni v prvním Forbesu 400.
A dokonce i v tom prvním zápisu bylo napsáno:
„Říkají, že mají 500 milionů.“
Podnikatelé na obálce Forbes možná chtějí být.
Povědomí o jejich bohatství jim něco přinese,
ale spoustě miliardářů ne.
Takže i Forbes uznává, že množství peněz ve světě podceňuje.
Vždycky si říkáme, kolik peněz nám uniká.
Občas mi to popravdě nedá spát.
V pozlacené době miliardáři své peníze nerozdávali jen tak.
Vstoupila do toho vláda.
Progresivní éra
začala nový způsob regulace.
Rozdělila velké fondy jako Standard Oil.
Prezident Roosevelt byl za to přezdíván „ničitel fondů“.
V globalizovaném světě vypadá regulace jmění jinak.
Evropská unie přidala daňové ráje na černou listinu.
Výsledky teprve uvidíme.
V USA začali levicoví politici prosazovat
mnohem vyšší daně pro bohaté,
s čímž většina Američanů souhlasí,
včetně některých miliardářů.
Měl bych platit víc daní.
Měly by pro vás být vyšší daně?
Samozřejmě.
Daňový systém se naklonil k bohatým
a pryč od střední třídy.
Musíme to řešit.
Způsob, jakým hromadíte jmění,
je relevantní otázka veřejné politiky.
Mravnost...
to je jejich věc.
To je mezi nimi a jejich knězem.
Náš vztah k miliardářům je komplikovaný.
Udělali jsme z nich celebrity. Pokud už nebyli.
Dali jsme jim moc.
A oni s penězi dělají úžasné věci,
někdy účinněji než vlády.
Nejde nám o jednotlivce.
Je to systém, který umožňuje tak velkou nerovnost příjmů a bohatství.
Národ miliardářů možná brzy bude nejbohatší na světě.
A přestože jejich peníze nebudou žít v jedné zemi,
my budeme žít v jejich.
Překlad titulků: Ema Bícová